Bror.
Min herre Beotrik.
Han er dødelig såret.
Bror, du er konge nå.
Styr godt som far ville ha ønsket.
- Eirik. - Eirik. Bror.
Alle har en historie å fortelle om sitt liv.
Min historie begynner den dagen jeg døde.
En uregelmessig hendelse skjer i naturen
når solen brenner rødt mens månen krysser dens bane.
Dette er blodformørkelsen.
En tid da en vei kan åpnes mellom himmel, jord og helvete,
som vikingene kalte Valhall, Midgard og Helheimen.
Vikinggudene brukte relikvier som nøkler til å låse opp portene for å styre over folket.
men med tiden bleknet fortellingen og ble til en myte.
Menneskene forlot vikinggudene
og tok til seg den nye kristne guden og hans sønn.
Men én gud, tordenguden, glemte ikke.
LINDISFARNE, år 793
Han iførte seg menneskeform for å finne nøklene
og etablere vikinggudene igjen for all evighet.
Ro!
Herregud.
Nordmenn!
Slå alarm!
Nordmenn! Vikingene!
- De har kommet for å ta det. - Lukk døren!
Angrip!
- Ingen går inn i abbediet før meg. - Forstått, herre.
Gud er vårt sverd. Troen er vårt skjold.
- Hvor er abbediet? - Denne veien, herre.
Forsvinn! Dette er Guds hus!
Jeg er en gud!
- Blasfemi! - Stille!
Jeg er Tor, sønn av Odin, bror av Balder.
Jeg kommer for å hente det som verken tilhører dere, deres gud eller hans sønn.
Halsbåndet!
Det er en hellig relikvie.
- Det er det. - Det er Maria Magdalenas halsbånd.
Du er ingen gud!
Blodet ditt er like rødt som et menneskes!
Tosk! Selv guder må iføre seg kjødets drakt her i dette midtriket.
Ble ikke din egen Jesus stukket og brukket?
- Herre, vi er klare til å seile med tidevannet. - Bra!
Jeg skal gi deg det du ønsker.
Føre deg nærmere guden din.
Tilgi meg, gamle venn.
Si hva du ønsker.
- Herre Frøy. - Ingen grunn til det, min venn. Reis deg.
Den bjørnestanken er veldig sterk.
Bedre enn at han stinker av meg.
Eirik Blodgyter, thegn av Jomsberg.
En jeger.
Jeg har aldri likt det navnet.
De fleste av ditt slag ville drept for å få et slikt navn.
Eirik.
Etter ti år i skogen, hvordan har du bevart forstanden?
Jeg ville mistet den før, om jeg hadde blitt, herre.
Og du fant fred
- her oppe blant bjørner og ulver? - Ja.
Da er mitt hjerte tungt.
Så lett det med det du kom hit for å si.
Jeg kommer med nyheter om en kommende krig.
Tor har kommet tilbake til Midgard
og samlet nordkongene av de dødelige,
Trøndelag.
Det er uro i verden.
Jeg var der, Eirik,
i kampen før tiden.
Og jeg har sett hva som skjer hvis jotnene slippes løs igjen.
Jeg vil ikke se slike ting igjen.
Tor er her for å åpne portene til Valhall, Midgard og Helheimen.
- Du må stoppe det. - Hvordan?
Jeg er et menneske.
Jeg kan ikke ta opp kampen med en gud.
Men du er ikke bare et menneske. Du er mye mer.
Vanlige mennesker blir ikke vekket fra de døde.
Min søster ga deg livets gave takket være sin kjærlighet til deg.
I årevis lyste du opp hennes verden, med din kjærlighet,
den ultimate kjærligheten mellom menneske og gudinne.
Hun brakte deg tilbake fordi hun ikke orket en verden uten deg.
Hun ba aldri om noe i retur.
Eirik.
- Frøya. - Lev.
Min elsker.
Lev.
Du er nå vandød, Eirik.
Kun en vandød kan gå gjennom Helheimen og tilbake til Midgard.
Ikke engang en gud som meg kan dra dit og komme tilbake.
Men du kan.
I Helheimen finnes et gullhorn.
Når det blåses rett i ansiktet på Tor, ødelegges hans menneskelige kjød,
og sender ham tilbake til åndene der han hører hjemme.
Du kan velge å nekte.
Du kan bli her.
Men veien åpnes under den kommende blodformørkelsen.
Hent hornet.
Dra til Steinhenget inni fortet i Trondeheim.
Blås i hornet der, og Tor blir nedkjempet.
Du ber meg om det umulige.
Jeg ville valgt en svakere mann, om oppgaven var enklere.
Dra til Oseberg.
Der finner du en trollmann ved navn Alkuin.
Han leder deg til Helheimens port.
Vind i ryggen, viking.
Klar himmel.
Hvis du skal stå der og se på,
kan du heller komme hit og hjelpe meg.
Jeg burde visst at det var deg. Stinker av bjørn på mils avstand.
Det hører jeg.
Jeg må si at det er godt å se deg, så drit i bjørnestanken,
for du er fremdeles min konge, selv om du lever som en eneboer.
Ikke nå lenger.
- Jeg trenger båten din. - Jeg visste det ikke var en høflighetsvisitt.
For å være ærlig, er den ikke min lenger.
Den hører til en annen.
Men jeg tror vi kan ordne noe.
- Vi må hente den i Oseberg. - Oseberg?
Det er dit jeg skal. Så til Trondeheim.
Det er langt, så det er best vi drar.
Nei, Svein. Denne ferden er farlig.
Du har kone, familie, barn...
Ja, men jeg er først og fremst viking.
Så gi meg et øyeblikk til å hente tingene mine og ta farvel,
så kommer jeg tilbake.
Det har gått 10 år, vet du.
Ti år.
Jeg ville trodd du hadde vist deg her tidligere.
Hei, min venn, kan du gi oss skyss til Oseberg?
Oseberg? Alle drar mot nord, ikke mot øst.
Kongene av Trøndelag bruker sølv som om de har en gruve med det.
Tre, jern, krigere. Alt som kan fraktes nordover til krig, kjøper de.
Hva skal du i Oseberg?
Raker deg ikke.
Kan dere betale?
Vi kan betale deg i skinn.
Om dere var jomfruer, ville jeg tatt skinnet deres som betaling.
Kom igjen. Gi meg en hånd.
Hjelp!
- Det er noe inni. - Ikke bry dere om det. Bare en slave.
Hva i...
Hva slags mann er farget gul?
Hvem er dere?
Kanskje han er lapp eller dverg. Altfor stygg til å være alv.
Pokker ta deg.
Jævel!
Jeg skal drepe ham.
Nok!
- Slipp ham fri. - Hva?
Du hørte meg. Slipp ham fri.
Der er han.
Velkommen til Oseberg.
Trodde du at kunne kødde med Ustus og leve?
Legg ned våpnene, så lever du kanskje lenge nok til å angre på de ordene.
Smarte tunger snakker ikke lenge. Drep dem.
Du befridde meg. Jeg gjengjelder tjenesten. Vi er skuls.
- Det blir verdt å beholde den lille mannen. - Blir du med oss?
Mat.
- Jeg ser etter kong Karl Rødskjegg. - Hva vil du?
Si at Eirik Blodgyter fra Jomsberg er her
og ønsker hans råd.
Alkuin, trollmannen.
Snål fyr. Jeg skjønte egentlig aldri hva som foregikk i hodet hans.
Som dere ser, er han ikke lenger blant oss.
Jeg er redd du kom noen måner for sent.
Ikke at noen av oss kommer til å savne ham noe særlig.
- Hva skjedde? - En gruppe krigere.
Gode krigere også.
Kom for å handle. Ikke mange av dem. Det var det siste vi så av Alkuin.
Gøterne tok ham med til Gotland.
Ja, Gotland.
De må ha tatt ham med til sin leder, Heflar.
Ut fra det jeg hører, er han ikke særlig glad i gjester,
hvis dere skjønner.
Men hvis dere virkelig ønsker å finne druiden Alkuin,
trenger dere skip.
- Vi har et skip. - Da trenger dere menn.
Dere må skjære dere vei dit.
Ja. Her.
Takk, min kjære. Alltid en fornøyelse.
Så la meg se hva jeg kan hjelpe dere med i kveld.
I mellomtiden skal vi drikke.
Hvem er forresten
vennen deres?
- Vi fant ham. - Jeg tror han kan være en alv.
Men han slåss som en valkyrje.
En alv? Stor i størrelsen.
Yang Fu Sun.
Yang? Er det det du heter?
Eirik. Svein.
Karl.
Eirik. Svein.
Godt nok.
Yang. Rart lite navn på en rar liten mann.
Svein.
Stygt navn på en stygg mann.
Skål!
Venner,
slektninger, thegner,
herrer, godtfolk!
Og resten av dere uslinger.
Vi har gjester av stor berømmelse og skremmende omdømme.
Velkommen, Eirik Blodgyter, engang konge av Jomsberg.
Den samme Eirik som knuste danskehæren på Jylland
og kjempet i mindretall på Sjælland.
Og som sammen med sin gode venn, Svein Stavanger,
kjempet fra morgen til kveld.
Eirik Blodgyter,
så høyt elsket av den store gudinnen Frøya
da han falt i kamp, at han ble vekket til live
av hennes himmelske inngripen.
Kom nå, bror. La oss se ditt ansikt.
Ansiktet som vi før i kveld kun har kjent ut fra legenden.
Herre!
Jeg står her i dag fordi en gud har bedt meg skrive en sang
som folk skal synge i mange år fremover.
Det kan bli en dyster sang. Den krever en ferd til Helheimen og tilbake.
Men vi er tross alt vikinger, som ikke er redde for noe vi støter på.
Så alle menn som er vikinger, kom og følg meg.
- Ikke akkurat en inspirerende tale. - En stund siden sist.
Det kan du si.
Vi må ro til Gotland selv.
- Jeg er Olav, sønn av Rødskjegg. - Velkommen.
- Og jeg er Gregor, også sønn av Rødskjegg. - Velkommen.
Noen andre?
Kom igjen.
Jomar, jeg er jeger, og min bue er din.
Takk.
Jeg heter Henrik.
- Blir det slåssing? - Det blir det.
Da blir jeg med deg.
Noen sjanse for gull?
Egentlig ikke.
Like lite som her, antar jeg.
- Trenger du en gamling som meg? - Ja da.
- Bernard. - Han som dreper kvinner og barn.
Jeg spør igjen.
Noen flere menn?
Brynna den vakre, datter av Hildegard, vindleseren.
Dette er ingen oppgave for en kvinne.
Takk, brødre.
Skål nå!
Skål for ære, for en heltemodig død, og så til heltenes sal.
Vær så snill, ta et av skipene mine. Ikke denne holken.
- Flyter den? - Spiller det noen rolle?
Mannen lovte deg en god død, og drukning er godt som noe.
Olav har rett. Vi bør ta farens langskip.
Nei, i denne passerer vi ubemerket.
Og drar forhåpentligvis samme vei.
Jeg sa jo at den kvinnen ikke kunne bli med.
- Jeg er redd hun må. - Hvorfor det?
Husker du samtalen vi hadde om båten?
Det er den nye eieren.
Og kapteinen for mannskapet ditt.
På mitt skip gjør du som befalt som alle de andre.
Hvis du ikke liker det, håper jeg du svømmer godt.
Herre, vi har bare hatt suksess.
Vi har plyndret så langt sør som Spania langs Anglesey
og nedover elvene helt til landsbyen Paris.
Men fremdeles ingen tegn til Helheimens horn.
Den som har hornet, har makt til å stoppe meg.
Jeg skjønner ikke hvordan, min herre.
Våre krigere og våre skip er klare. Kristendommen ligger for våre føtter.
Med deg, en gud gjort om til menneske, kan ingenting stoppe oss.
Selv en gud kan stoppes.
Jeg vet at du ikke hadde annet valg enn å ta meg med.
Men jeg vil si at denne vinden ikke vil avta med det første.
Hva vet en kvinne om vind og bølger?
Like mye som en som mistet moren ved fødselen
og fikk være med faren på langskipene.
Jeg har seilt på de store hav til Angeln-øya og Grønland,
og vevd en kurs mellom fjell av is.
Jeg har forlist på Den store øya
og nesten tørstet i hjel uten vind på Sukkenes hav.
Kanskje det blir enklere å dra til Helheimen.
Du kan likevel ta feil.
Jeg sier at innen kveldingen ror vi alle sammen.
Og jeg sier at vi ikke gjør det.
Vi drar helt til Gotland og Midgardsfjorden.
Ulf, få tak i 50 menn.
Du vokter Steinhenget. Det har begynt.
Jeg følte ondt blod.
Det skjer når fremmede sover ved siden av deg.
Jeg kjente stanken av en forræder blant oss.
Menn er så fulle av vind.
Eirik.
Land i sikte, alveøyne.
Gotland. Nå er vi her.
MIDGARDSFJORDEN
Dette er stillere enn jeg liker.
Hold dere nær hverandre.
Jeg tok en.
Henrik!
Til Helheimen!
Blodgyter!
Eirik!
Tårnet er der oppe.
Herregud, for et fengsel.
Fengsel for en trollmann av jorda. Ingen kontakt med bakken.
Er du Alkuin?
Heflar av gøterne var mye rart.
Ikke særlig rettskaffen, men temmelig slu.
Og jeg har deg å takke for hans død, thegn av Jomsberg.
Kjenner du meg, trollmann?
Jeg så muligheten for at du kom.
Kan du slippe meg ned?
Hvis du lover å ta meg med til Helheimens port.
Alle kan finne den porten. De fleste gjør det til slutt.
Jeg har tenkt å komme tilbake.
Ingen som krysser den broen kommer noensinne tilbake, thegn av Jomsberg.
De døde kjenner meg som en av sine egne.
Frøyas dødelige elsker.
Jeg har hørt historien, men trodde den ikke.
Jeg hører mange ting fra mange stemmer, Eirik Blodgyter.
- Kan du hjelpe meg? - Jeg skal vise vei.
Den er nær hjertet til mannen som virkelig søker den.
Senk meg, vær så snill.
Soldater kommer fra nord. Mange hester.
Du har mektige fiender, thegn Eirik.
Kom, trollmann. Tiden jobber mot oss.
En trollmann ble holdt her, herre. Det var som du sa: Et jernbur uten tak.
Bra. Nå skal vi se om han er det dere tror.
Hvem er dette kreket?
Herre, plyndrerskip drepte mennene våre.
Drepte vår store kong Heflar.
Tok druiden.
Hvem tok druiden?
Jeg hørte hva druiden kalte ham.
Eirik, thegn av Jomsberg.
Heflar kalte ham Blodgyter.
Eirik Blodgyter, et godt navn.
Kjenner du ham, herre?
Vi drar tilbake til Trondeheim. Det er over.
Vi burde jakte på dem.
Nei, han kommer etter meg.
- Hvor mye lengre? - Ikke langt nå.
I Helheimen er det mye du må passe deg for,
men én ting du ikke kan unngå.
Ved Helheimens porter ligger en enorm ulvehund
som kalles Garm.
Han har ingen øyne, men kan lukte både levende og døde.
Det er ikke sikkert du kan flykte.
Det er der.
- Hvordan kommer jeg dit? - Svøm langt og dypt.
Følg strømmen etter hvert som den blir kaldere og kaldere helt ned i dypet.
Der ser du porten.
Er du sikker på dette, Eirik? Det er galskap.
Ja visst er det galskap. All tapperhet er det.
Du trenger talg.
Er du redd?
- Skrekkslagen. - Det burde du være.
Jeg vet ikke om du er den modigste jeg har møtt
eller den dummeste.
- Om jeg ikke er tilbake ved soloppgang, dra. - Best du kommer tilbake.
- Eirik dra? - Eirik dra.
- Yang ikke dra? - Yang ikke dra.
- Full vind med deg, min venn. - Klar himmel.
Svøm langt og dypt.
Følg strømmen etter hvert som den blir kaldere og kaldere helt ned i dypet.
Der ser du porten.
Far?
Av all smerten på dette stedet,
har ingenting vært vondere enn å se deg her.
Jeg trodde alltid du ville bli Odins høyre hånd.
Jeg var bildet av en konge, en feiging av verste slag.
For redd for å leve.
Himmelens dør åpnet seg aldri for meg.
Her har jeg vært. Her skal jeg bli.
- Hvordan visste du at jeg var her? - Hvisking i øret.
Dette er et sted for smerte og oppgjør.
Eirik, du er ikke min sønn.
Løgn.
Vi er de døde. Løgner trøster ikke her.
Du er ikke min sønn. Din mor visste det aldri.
Han kom, hadde mitt ansikt og mitt utseende,
og hun ble lurt.
Du er min far, uansett om du befruktet meg eller ikke.
Hvorfor er du her?
- Jeg leter etter Helheimens horn. - Og så?
Så drar jeg tilbake.
Nei, min sønn.
Du blir værende her blant de døde for alltid.
Ikke uten kamp.
Det er forskjellen mellom de levende og de døde.
Håp.
Kan du hjelpe meg å finne det?
Du finner hornet innenfor Sjelenes port.
Levende.
Bli hos oss.
For alltid.
Far! Nå!
Pokker ta dere!
Dere får ham ikke!
Kanskje vi burde dra.
Hvilket behov har vi for Helheimen?
Han sa det selv. Om han ikke var tilbake ved soloppgang...
Jeg vet hva han sa. Men et skip holder kursen, og det gjør dere også.
Jeg sier vi drar. Hvem er med meg?
Han har vært der inne hele natten. Han er antakelig død nå.
- Hvor mange flere av oss vil du ha drept? - Feiging.
Hvor er æren din?
Du dreper kvinner og barn. Hva vet du om ære?
Jeg var gårdbruker hele livet.
Men så kom plyndrerne.
Blod av de samme gøterfeigingene vi drepte i går.
Brente ned gården min, min fars hjem
og drepte min hustru og mine barn.
Gjorde meg helt uthult.
Etterlot meg med kun tomhet.
Så det eneste jeg ønsker er døden jeg fortjener.
Så jeg drepte plyndrerne. Alle sammen.
Jeg drepte hustruene og barna deres.
Brente ned hjemmene og skipene.
Og hørte på skrikene deres
mens de så slekten sin vasket bort fra midtriket.
De ville ta alt jeg hadde.
Men de kunne ikke ta æren min.
Og jeg vil heller dø med ære enn å leve som en feiging.
Han snakker som en sann viking.
Vi venter.
Vent! Pass opp for Garm, Helheimens ulvehund.
Han er portvakten.
Jeg har passert før. Den slipper meg gjennom.
Selv om han slipper deg inn, betyr ikke det at han slipper deg ut.
Løp!
Kom.
Kom igjen! Denne veien!
Vi kan ikke løpe fra ham. Han lukter blodet ditt.
Snu deg.
Snu deg, gutt.
Tenk alltid godt om meg.
Jeg er her!
Tenk alltid godt om meg, gutt.
Det er ikke alltid slik det synes, min kjære.
Du må blåse hornet i ansiktet på Tor for å stoppe ham.
Brynna, våkne.
Han er der.
- Eirik. - Eirik.
- Bror. - Eirik.
- Eirik.
Eirik.
Du er tilbake.
Går det bra med deg?
Sett deg og drikk dette.
- Jeg så far. - Nei, det gjorde du ikke.
Det du så var en slags ånd skapt i hans bilde.
Nei, det var ham.
- Han sa at jeg ikke var hans sønn. - Det kan vel ikke stemme.
Jeg vokste opp med deg. Jeg kjenner ditt ansikt og jeg kjenner hans.
Og jeg vet han er faren din.
Det er helt meningsløst.
Men du fikk tak i det du dro dit for. Du klarte det.
Om jeg bare visste hva hun ga meg da hun ga meg livets gave.
Jeg ville ha levd, Svein, det sverger jeg på.
Men det er ikke over ennå.
Nei.
Så la meg si noe
jeg skulle ha sagt for lenge siden.
Jeg har aldri møtt en mann så modig, men så redd for å være den han egentlig er.
Hør på meg, Eirik.
Du er en stor mann. Du ble født til å lede og inspirere.
Men så lenge jeg har kjent deg
har du bare prøvd å bevise at du er akkurat som alle andre.
Men det er du ikke.
Jeg er glad for å se deg, herre.
Jeg tvilte på at du ville komme tilbake,
og gjorde mitt beste for å overbevise mannskapet om å seile hjem.
Du virker så redd, Varik.
Ofte er de mest forsiktige de klokeste.
Varik den vise, det er et fint navn på en viking.
Velkommen tilbake.
- Har du bestemt deg? - Hva?
- Er jeg modig eller dum? - Begge deler.
Jeg må blåse dette hornet i ansiktet på Tor.
Si meg hva jeg skal gjøre.
Han kommer til å være i Trondeheim ved Steinhenget.
- For blodformørkelsen? - Ja.
Men du vil møte en samlet Trøndelag-hær.
- Vi har en hær. - Det er veldig lenge siden sist.
Tror du broren din blir glad for å se deg?
Nei.
Så Eirik Blodgyter har blitt Eirik Helvetesknuseren.
Men historien min er langt fra over.
Jeg må nå dra til stedet jeg frykter mest: Hjem.
Med hornet og beskyttelse fra Frøy og Frøya
trodde jeg alt ville gå bra,
og at jomsbergene ville kjempe med meg nok en gang.
Men ingenting forberedte meg på det største sviket som ventet.
Slipp anker, Svein.
Se, Jomsberg!
Dette føles ikke riktig.
Vi burde ikke gå alle sammen.
Jeg blir her, hvis det er greit.
Kanskje med Yang. Han er en premie for menn som holder slaver.
Det er trygt hos meg.
Yang ikke gå?
Bra.
Brynna, du blir her. Hold øye med Alkuin.
Hva gjelder det?
Dette er fortet Jomsberg. Vi ønsker ingen gjester.
Ønsker dere ikke gjester?
Hva om den gjesten trakk din bevisstløse kropp ut av Sjællandssjøen?
Eirik, er det deg?
- Ja. - Velkommen hjem, min herre.
Godt å se deg, gamle venn.
Knapt en måne går forbi
uten at sverdene våre væter bakken med en stakkars blod.
Vi kjemper bare om gull nå.
Ikke som i gamle dager.
Vi ruser ikke inn i desperate kamper med forferdelige utsikter.
Det er slutt på plyndringen.
Hva ville din far ha sagt?
Jomsbergene, leiesoldater for høyeste budgiver?
Jeg vil ikke bli betvilt av deg i denne salen igjen, Jørgen.
Hvis du ikke liker det, gi tilbake andelen din og dra!
Min herre Beotrik og store kapteiner av Jomsberg,
jeg presenterer Eirik, sønn av Alfred.
La min bror tre frem.
- Beotrik, bror. - Eirik.
- Trodde aldri jeg ville se deg her igjen. - Trodde aldri jeg ville komme.
Men nå som jeg er her, føles det godt.
Men jeg må si at gjestfriheten din kunne vært bedre.
Du har ikke engang tilbudt en dråpe vann, langt mindre sterkere saker.
Vi drikker mjød i denne salen for å feire og sørge.
Ditt nærvær gir ikke grunn til noen av delene.
Vi ble advart om at du ville komme.
Komme tilbake hit for å ta tilbake din fars trone.
Nei, bror.
Men så se rundt deg, bror.
Ser du usselheten fra vår fars æra?
Nei, det gjør du ikke.
Den bysantinske keiseren betaler meg tjue tusen gullmynter
for en skvadron med våre krigere.
Arthur av Angeln betaler meg 30000 i sølv så jeg kan beskytte tronen hans.
For jeg, den yngre og mindre broren sitter på denne tronen,
og vårt kongedømme er rikt.
Og nå kommer du.
Du tar feil, bror. Jeg kom ikke tilbake for å ta tronen.
Jeg har blitt bedt av gudene om å påta meg en kamp med umulige utsikter.
- Mot hvem? - Guden Tor.
Tor?
Bare fordi han kom tilbake fra de døde tror han at han kan ta tordenguden?
Jeg kom hit for å be om hjelp, ikke for å bli hånt.
- Vi går. - Nei, bror.
Jeg kan ikke la deg gå.
Et øre for alle som hater styret mitt,
en gallionsfigur for dem som vil felle meg.
Tilgi meg, bror.
Før dem vekk! Ransak dem og bring det dere finner til meg.
Beklager.
Hvorfor gir du ikke bare Beotrik det han vil ha?
Så slipper vi dette.
Noen nærmer seg, og det er ikke en av våre.
Er dere venner av min herre Eirik?
- Ja, det er vi. - Da skal dere vite dette:
Han har blitt sveket. Han og hans menn er i fangehullet.
Jeg kan få dere inn i borgen,
men ved ed kan jeg ikke reise sverdet mot mine brødre.
Men dere kan få ham ut og tilbake på båten.
Eirik trenger oss.
- Eirik trenger Yang? - Ja.
Disse jomsbergene er ingen kranglefanter. De er jordas beste krigere.
Bra. Arrogante menn faller først.
Vi kan ikke passere borggården usett.
Ikke vær så pessimistisk, gode Jorik.
Skynd deg, Alkuin.
Gå! Jeg kommer snart.
Jeg ser ingenting. Hva er denne tåken? På vakt.
Hold tempoet.
Denne fører rett til fangehullene. Vennene deres er der nede.
Kongen sender oss nordover. Vi er bare slaver for byttehandler.
Hørte dere det?
Brynna! Bra?
Ja, Yang, det gikk bra. Med deg?
Bra. Kom.
- Åpne porten. - Dra til helvete, hore!
- Åpne døra! - Hvis du sier det, så.
Det er smårollingen.
- Yang bra? - Nei, Yang, du er genial.
- Hvor er Eirik? - Neste celle.
Ved Odins blinde øye.
Hva har de gjort med deg?
Brynna, hvor er hornet?
Hos Alkuin.
Hvor er han?
Hvor er druiden og hornet?
Kapp dem ned.
Jeg ville sittet stille, var jeg deg.
Se hvordan han forråder sin bror.
Dere kan håpe at han ikke behandler dere slik.
Hva tilbød Tor deg for å forråde meg?
Herredømme over hele Angeln-øya.
Du skjønner, bror, du er ikke den eneste som får råd av gudene.
Du kan beholde Angeln-øya og tronen.
Men du skal vite
at når jeg har nedkjempet Tor, kommer jeg tilbake hit.
Da skal vi ha vårt oppgjør.
Det er du som ikke forstår, bror.
Det er hornet som har høyeste pris.
Uten det, er du ubrukelig.
Konge av Jomsberg.
Er det dette du leter etter?
Din jævel! Forræder!
Du verden, for en fin gjenstand.
Du skjønner, bror, meldingen var veldig enkel.
"Broren din kommer, og han har med seg Helheimens horn.
"Ta det og fang ham."
Og ved hjelp av vennen din, har jeg gjort det.
Så nå er det tid for mitt oppgjør med deg.
Før ham bort. Behandle ham som en kongelig. Bruk sverdet.
Kast resten utfor stupet.
Kom, druide. Drikk med meg.
- Trodde det var en forræder blant oss. - Det er Alkuin, trollmannen.
Han skylder oss livet sitt. Hvordan kunne han?
I bytte mot Beotriks gull.
Vi kommer til å dø,
ikke sant?
Herre, vi er med deg.
Vi skal føre deg bort herfra og gi deg ly.
Vi skal også samle våre menn og bli med på kampen mot Trøndelag.
- Hva med de andre kapteinene? - For dem er det høyforræderi.
Det ser ut som det gjør vondt.
La meg hjelpe.
Hvis denne jakten ikke snart tar slutt, blir det ikke mye igjen av deg.
Vi har mistet hornet. Vi har ikke store sjansen.
Kan vi ikke kjempe uten det?
Hornet er det eneste som kan stoppe Tor.
Kanskje jeg ikke burde be mennene fortsette.
Eller deg.
Jeg vet du sa du ville be meg om like mye som en mann.
Men hva om jeg ville gi deg noe bare en kvinne kan?
Jeg lovet bort hjertet mitt til en annen for mange år siden, Brynna.
Jeg lurer på hvorfor jeg elsket en menneskelig tosk.
- Frøya? - Nei, bli stående.
Ikke snu deg.
Vi er langt fra hverandre nå,
men jeg kan snakke gjennom dette.
Jeg kjøpslo med gudene slik at du kunne leve igjen.
Men livet ditt hadde en betingelse,
nemlig at du og jeg aldri kan elske igjen.
Men du overlevde iallfall.
Jeg ville heller vært død enn å måtte leve uten deg.
Du må.
Jeg brakte deg tilbake så du kunne leve.
Det kan ikke lenger være oss to.
Slutt å leve på minner, Eirik.
Om du tilbringer livet med å se bakover, går du glipp av det som ligger foran.
Og hva ligger foran meg?
Håp.
En sjanse til glede og lykke.
En sjanse til det eneste menneskene har som gudene ønsker:
Kjærlighet.
Det er ingen skam å elske igjen.
I den lille tiden som er igjen, har Tor...
Så kjemp for din rett til morgendagen.
Kjemp slik at navnet ditt gir gjenklang i mange år,
som et navn på godhet, verdi og lys.
Beklager.
Jeg mente ikke å...
Hvis du tar meg, er jeg din.
Jeg skal tenke på det, min herre.
Jeg kjenner det ansiktsuttrykket.
- Utrolig hva en god natts søvn kan gjøre. - Heller en natt uten søvn.
Der er hæren din, herre.
Du gjør dine menn og Jomsberg stolte.
Dette blir en flott kamp.
De kommer til å synge sanger om dem som dro til Trondeheim
og knuste gudens hær.
Vi drar snart, før Beotrik finner det ut.
Unnskyld oss, vi har forrædere blant oss.
Noen av brødrene våre har tatt parti med din bror.
Kongen er død.
Druiden.
Hva skal de gjøre med bare noen hundre menn?
De er jomsbergene. Hvem vet hva de gjør?
Jeg bryr meg ikke. I morgen har jeg hornet,
og ingen hær i dette midtriket kan stoppe meg.
Portene til Valhall, Midgard og Helheimen skal åpnes på vidt gap.
Hva er denne planen, herre? Hva er det du sier?
Jeg skal åpne veien som åpner portene til himmel og helvete.
Det vil skape kaos i vår verden.
Jeg bryr meg lite om deres verden.
Tusenvis av vårt folk vil dø.
Disse folkene jobber på åkrene våre og bygger skipene våre.
Du forstår vel kaoset dette vil skape.
Tosk! Selvsagt forstår jeg det.
Kun ved å skape kaos i verden kan den kristne guden ødelegges for godt.
Dette handler ikke om vikingtokter eller om å utvide vårt rike.
Det handler om deg og gudene, på bekostning av menneskene.
Hva bryr jeg meg om mennesker? Jeg er en gud.
Du bryr deg kanskje ikke, herre,
men jeg lar deg ikke lede oss inn i vår egen tilintetgjørelse!
Du har glemt én ting.
Kun de av gudeblod kan bruke gudenes våpen.
Du, Ulf,
mangler visjoner.
Nordkonger, gjør mennene deres klare.
Kampen om midtriket starter ved soloppgang.
Kaptein.
Jeg utnevner deg til Nordlands konge i stedet for Ulf.
Så mange.
Dine menn sonderer skjoldveggen fra høyre til venstre,
og går på venstre flanke med full tyngde når veggen er brutt.
- Og hvis vi bryter den? - Da går vi gjennom.
Og hvis Tor dukker opp før det?
Da påkaller jeg ham, og vi kjemper om liv og død.
Eller så ender vi opp døde...
...og alle problemer er over.
Formørkelsen begynner snart.
Vi slår leir her for natten.
Menn av Jomsberg, vikinger, brødre.
Over åsen står nordhæren, med mer enn 1000 menn.
Vi er bare noen få. Fem til én.
Hvis dere vil, kan jeg ri til kapteinene deres og de om en ekstra dag
så de kan samle sammen flere menn. Det vil være rettferdig.
Noen av dere kjenner meg. Noen av dere har blødd med meg.
Noen av dere har hørt høystemte historier om seiere i kamper, guder og gudinner.
Dette er meg, Eirik av Jomsberg, og sangen min er ikke ferdig ennå.
En mann måles ikke av hvor mange kamper han vinner,
hvor mange sverdet hans dreper eller av gullet han har lagret.
En mann måles av sitt mot, sin lojalitet til familien
og sin vilje til å gripe skjebnen.
Hvis vi ikke kjemper i dag, blir det en generasjon med skrekkvelde,
og gudene vil slippe løs grusomheter fra fortiden.
I dag kjemper dere ikke for dere selv.
I dag kjemper dere for deres hustruer,
deres sønner og døtre.
Hvis dere dør i dag,
dø i troen på at dere har stått skjold mot skjold med deres brødre,
og dø som en viking skal. Med ære.
Kom.
Følg meg.
Sånn skal det være.
De har ikke en sjanse mot vår mektige hær.
Innta stilling!
Veggen!
Avfyr piler!
Gå i dekning!
Første bølge, dann en ny linje!
- Trekk tilbake! - Trekk tilbake!
Kom an, jævler!
Vi har brutt ned veggen, kaptein, men vi har mistet mange menn.
Vi må vinne. Dette er deres eller vårt, vi skal kjempe til siste slutt.
En ny kaptein kommer!
Min herre, din bror er død.
Vi vier oss til deg og din edle sak.
Kom, så slutter vi oss til kampen.
- Herre. - Snakk.
De har gått til venstre. De er forsterket.
La oss ri.
Gregor!
- Vi er slått. - Hvem skal si det til Tor?
Til helvete med ham. Jeg rir til skipene mine og videre.
- Bli om dere vil. - Redd deg selv hvis du kan.
Dere er ikke vikinger.
Til helvete med deg også, Nordlands konge.
Tilbake til fortet! Trekk tilbake!
- Det blir ingen igjen til oss. - Greit for meg.
Jeg kom ikke hit for å observere.
Jeg lar deg ikke gjøre det.
Hva nå, Eirik? Du kan ikke stoppe meg.
Kom du bare for å se meg åpne Helheimens porter?
Jeg har kanskje ikke hornet, men ser du meg rømme?
Jeg har kommet for å konfrontere deg, og jeg dør om jeg må.
Ja, hornet.
Ved å blåse dette, trodde du at du kunne sende meg tilbake til Valhall?
Jeg vil prøve.
Du kan ikke stå imot meg, min sønn.
Din far kjente ikke sannheten.
Han tok etter hans form for å ligge med din mor.
Jeg trengte ingen forkledning. Hun var en villig hore for meg.
Trodde du virkelig at en dødelig kunne stå opp fra de døde,
drikke av en kopp fra Frøy uten å dø
og ligge med kjærlighetsgudinnen uten å bli gal av lidenskap?
Du har gudenes blod i årene.
Mitt blod er i dine årer.
Overgi deg til meg, så skal vi sammen styre verden med vår knyttneve
og drive den ene Gud og hans sønn fra jordas overflate.
Jeg lar deg ikke ødelegge midtriket.
Så slåss.
Nei. Eirik!
Jeg frykter ikke ditt våpen!
Jeg har gudenes blod i meg.
Kan jeg få Helheimens horn?
Herre Frøy.
Stakkars thegn av Jomsberg.
Du kan blåse til havet fryser, men det var aldri meningen at det skulle blåse vekk Tor.
Det hadde et høyere formål.
- Men du sa... - Ja.
Jeg sa at bare en vandød kunne gå inn i helvete.
Som guder, trengte både Tor og jeg dette hornet.
For vi trenger tre relikvier til å åpne portene til himmel, jord og helvete.
Maria Magdalenas halsbånd fra Midgard,
Tors hammer fra Valhall
og gullhornet fra Helheimen.
Stakkars tosk. Hornet er den siste nøkkelen,
og du har brakt det til oss.
Hvorfor gjør du dette?
Mennesker er utakknemlige.
Vi har beskyttet dere i årevis. Så forlater dere oss til fordel for en ny gud?
Det er på tide at menneskene betaler prisen.
Min sønn, sammen kunne vi hersket over verden.
- Hornet går i oppløsning. - Noe er galt.
Hvorfor skjer dette?
Fordi det er falskt. Jeg ga et falskt horn til Beotrik.
Jeg lyttet til det jorda fortalte meg.
Jeg visste om planene dine, Frøy, og forsto at du ville svikte oss.
Naturen forteller alltid historien om en forræder.
Ingen, verken gud eller dødelig, skal herske over jorda.
Brynna.
Det er en god død.
Det burde vært meg.
Ingen velger sin skjebne.
Du er verken ansvarlig for mitt liv eller noen andres.
Kun ditt eget.
Jeg har fred.
Jeg har en ærefull død.
Send meg tilbake til havet.
Brynna den vakre.
Ser du din mor vente på deg i paradis?
Gregor den formidable. Ser du våre slektninger?
Varik den vise.
Ser du resten vente på deg i paradis?
Bernard, vikingen. Hans paradis er hans ære og familie.
Og der ser jeg mine venner omgitt av dem som har forlatt oss før.
For når min tid kommer, skal jeg med glede slutte meg til dem.
Slik markeres det at de gamle guder forsvinner fra midtriket.
Menneskene kan nå fritt velge sine guder, sine venner og sine fiender.
Jeg ble kjent som Eirik, sønn av Tor.
Mine menn og jeg har blitt voktere av de hellige relikvier.
Ikke mange kjenner til vår eksistens.
Så vår sang er ennå ikke sunget.
Norwegian